Itt az van, hogy kevés a fény. Az ötlet jó, hogy a macska jelenléte csak a farka által nyerjen értelmet, minimalista dolog, de be kell világítani úgy, hogy a sötét részekben is maradjon részlet. És hát igen, a vízszintes legyen valóban az. Van vele meló, persze. (hegyi)
Próbálkozás a sziluett képpel.
Jó próbálkozás ez, szépen megvan, ami kell, de ha egy picit a szemére valami fénnyel rájátszol, az a sziluettben is jó lehet, ha van macskaszemünk, ami villan. És még egy ötlet. Kéne valami doboz, vagy könyvek, akármi, amiből egy nem nagyon magas emelvény készül, kis jutalomfalattal odaédesgetni rá - türelemjáték -, hogy az ablak pereme ne jelenjen meg, csak a kinti világ. Megsúgom, még nekem se sikerült tökéletesen ez a játszma, de érdemes rá időt szentelni. Azzal is lehet még játszani, milyen póz az, ami a legjellegzetesebb, akár mozdulat, figyelem, akár csak hogy kevéssé gubbasztva üljön, hát, ez se könnyű, tudom. (hegyi)
értékelés:
Kíváncsian várom Viki megoldását, ő hogy finisselte volna ezt a képet, én is megcsináltam a magam verzióját róla. Az biztos, hogy ferde, de emellett a ferdeségét az is adja, hogy nem álltál pont középen és a kamera sem volt síkjában azonos a kép síkjával, vagyis perspektivikusan is van benne korrigálnivaló. Az alap tehát jó, de kell, hogy egyrészt ott a helyszínen is adj időt magadnak, hogy lenyugodj és úgy készüljön a kép, kontroll alatt, másrészt otthon, a laborban úgymond szintén kapja meg azt, amit érdemel. (hegyi)
értékelés:
Aranyos, de kéne előtér még. Most szűk a cica körül minden, de az hogy nyalja a száját, önmagában nem viszi el a hátán a képet. Ha lejjebb mégy, akkor persze lehet, hogy elfut a cica, akkor így jártunk, de esélye lenne, hogy közelebb legyünk hozzá, fizikailag is, és így érzelmileg is. (hegyi)
Az van, hogy az időpont megválasztása kritikus kérdés akkor, amikor utcán dolgozunk. Másik napszakban, szórt fényeknél, ha picit felhősebb az ég, nem lesz akkora a kontraszt. Most a légyen sötétben marad. És talán érdemes lett volna olyan pillanatot várni, amikor a gyerek nem takarja le a lovakat, mert jó, hogy van a gyerek, ad neki hangulatot, de így most összemosódnak a formák. A másik dolog, hogy milyen magasan van a gép. Ehhez érdemes leguggolni, mert akkor a lovak szintjére kerülünk, tehát az lesz a fókuszban és nem a mögötte lévő épület ural mindent. (hegyi)
Én ezt kedvelem, jó ötlet, van hangulata. De most nagyon szűk a tér, és emiatt a sztori, hogy valahol voltunk és ott gyűjtöttünk, az kevésbé erős. Nem sokra gondolok, egy-másfél centinyi max, ami kéne körbe, és lehetőleg mindenütt kell levélke. Az megfontolás tárgya, hogy kell-e a kosárba is a levél, vagy az emeli ki jobban, ha ott nincs, mindkettő járható út. A tobozt viszont ha kell bele, akkor beljebb hoznám a kosár szélétől valamennyire, hogy ne billentse ennyire meg a ritmust. Ettől még ez 3 csillag, mert értékelem az ötletet és a színek, formák is jók. (hegyi)
értékelés:
Nyugalmas, szép fotó, jó színekkel, a horizont viszont lehetne egyenes, most van benne fél fok kábé. Amit én máshogy csináltam volna, hogy eldöntöm, mi a fontosabb, a fenti reális, vagy a lenti tükörvilág, és arra voksolva elmozdítom a középvonalról a képet. Persze ehhez valami kell még, fenn egy madár mondjuk, vagy lenn valami a vízben, ez okolhatja az elmozdulást. De így is szép ritmus, szóval megvan a 3 csillag. (hegyi)
értékelés:
Az Eiffellel szoktam ilyesmit látni, hogy benézünk a hölgy szoknyája alá, jó ez a ritmus, bár jobbra és fenn egy picikét vágva kimozdulunk a centrumból és ez azért lenne jó, mert az egy dolog, hogy a forma adja a közepet, de a fények és a tónusok meg ezt kimozgatják, így ha ennek nem megyünk utána, akkor hiába van formailag középen, mégis mintha lecsúsztunk volna. De mindenképpen jó meglátás. (hegyi)
értékelés:
A megfigyelés fontos, jó, a színek is, technikailag rendben van a kép, de egy dolgot nem értek, ez pedig a téma elhelyezése. Most fenn a zöldből sokat adsz, betetted a horrort középre, de a fenti térre nincs ilyen mértékben szükség, viszont jó lenne, ha a sárga rész teljes kör lehetne. Ez csak annyi, hogy lejjebb billented a kamerát. Tudom, idő megszokni azt, hogy a komponálásnál nem kell a fő témát minden esetben középre szervezni, portréknál szokás ezt a hibát legtöbbször elkövetni, hogy van egy mellkép, és a fej van középen, fenn meg nagy üres tér. A néző akkor is megtalálja, mi a fontos, ha nincs centrálisra szerkesztve, a formák fontosak. (hegyi)
értékelés:
Ha valaki, hát én cicás vagyok, most négyen vannak, öreg, fiatal, kölyök, szóval eleve ha cica van, az nekem kedves, és ő, akit látok, nagyon szép macsek. Annak örülök, hogy nincs vaku. Nem szabad. De azért vagyunk itt, hogy a macskarajongást félretéve beszéljünk a képről, hiszen a modell lehetne egy ember is, akkor se lenne más a feladat. Ez egy ellenfényes kép. Ami azt jelenti, hogy a főfény hátulról jön, a modell mögül, ezért a háttér sokkal világosabb, mint a főtéma. Ezzel kell valamit kezdeni, mert az ember meg úgy van összerakva, hogy a tekintetét a legvilágosabb dolog fogja először megragadni, vagyis a cica ilyeténképpen háttérbe szorul attól függetlenül, hogy középre van téve. Ha jól látom a kinti fény mellett volt valami belső világítás is, az adja a sárgás tónust, ez a kevert megvilágítás a fotósok rémálma, ha színesről van szó, ezt csak szelektíven lehet korrigálni, azaz külön a cicát és külön a hátteret kijelölve alakítani a fehéregyensúlyon. Szóval a fényekkel az van, hogy ha ennyire ellenfényes a dolog, akkor vagy a modellt kell megfordítani 180 fokban, hogy rá essen a kinti fény, vagy bentről kell a kintinél erősebb fényt adni rá, hogy helyreálljon az egyensúly. Valamennyit nyilván lehet utómunkában is korrigálni, de ennyit nem ildomos. Fotózd őt még, használd fel, amit írtam. Ismétlést kérek. (hegyi)
Nagyon guszta, én mondjuk még köppesztettem volna a hagymán, rádobni kockára vágott sült krumplit, hmm, nagyon jó, éhes vagyok. A megoldást úgy tudod képileg javítani, ha nem forró nagyon és nincs zsírgőz, pára, hogy föléhajolsz az edénynek és fentről, mint egy térkép, úgy mutatod meg, és akkor kevéssé lesz problémás a háttér vagy a környezet. A másik irány nyilván az, ha szituációba hozod, ha villák, piszkáló eszközök, kezek, emberek vannak, azaz ha élet van körülötte. Két út, két iskola, az egyik a tárgyra koncentrál, a másik a szituációra, bármelyik jó lehet. Most így picit magányos az egész. (hegyi)
értékelés:
Két kedvencünk
Négy macskánk van és egy kutya, és ez a kutya úgy jött hozzánk, hogy állítólag az előző helyén kergette a macskákat, no, itt a mi cicáink megrendszabályozták, és azóta a cicák az urak, és ha játszani akarnak, vagy csak odavackolódni, akkor a kutyának csak egyetértési lehetősége van. Jó ez a megfigyelés. És ha együtt éltek, akkor arra szeretnélek rávenni, hogy keresd ezeket a pillanatokat úgy, hogy készülsz arra, hogy fényképezni fogsz. Tudom, itt az ősz, rövidülnek a nappalok, nehéz természetes fényben fotózni, mert az ember dolgozik is, talán a hétvége alkalmas lehet erre, ugyanis ezek a kis állatok nem szeretik a vakut. Kifejezetten rossz egy macskának, ha ekkora fénymennyiséget kap ilyen koncentráltan. Mi emberek se szeretjük a vakut, de legalább tudunk valahogy készülni rá, de ők nem, le kellene íriszelnie, hogy az egyébként is szuper fényérzékeny szemét védhesse. Szóval az egyik, hogy kérlek, ne használj villanófényt. Ha kell fény pluszban, akkor azt folyamatos fénnyel kell megoldani, mert ahhoz hozzá tud szokni az állat. A másik a helyszín. Ha készülsz erre, lehet valamennyire ezt a szituációt forszírozni is, leterítesz valami egyszínű pokrócot, vagy körbevackolsz egy helyet párnákkal, tehát kialakítasz egy helyszínt, ahol minél kevesebb zavaró tényező legyen. Mert a szőnyeg mintázata most konkurál a főszereplőkkel. Szóval nem mondom, hogy könnyű házi kedvenceket fotózni, de annyi szeretetet adnak, hogy megéri a törődést. Kérek ismétlést. (hegyi)
Egy tavaszi reggelen készült a kertünkben.Alacsony de már erős napsütésben.
Kedvelem ezt a fát, van a kertünkben, ha nem is pont ez, de valami változata. Jó ötlet a háttérben a zöld fa, és az is jó, hogy többféle vöröset mutatsz. Két meglátás: az egyik, hogy ha van zöld fa, akkor a kamerát kicsit még jobban felé kellene fordítani, hogy a kompozíció szempontjából ne esetleges legyen a jelenléte. A másik, hogy fenn ott van az az ág, ferdén, ami belóg, azt ki kéne valahogy hagyni. Az olyan, mint egy ütőér, nagyon kemény forma a levelekhez képest, nagyon elviszi a szemet oda, nem tudok igazán a levelekre figyelni, mert mint egy ilyen fenyegető drámai elem, ott figyel az az ág. Ha van mód, szeretnék ebből látni egy ismétlést. (hegyi)
Sziasztok. Három hónapja találtam erre az oldalra és videókra. Sok hasznos ötletet útmutatást kaptam. Amit szeretnék tovább bővíteni. Ezt a képet tavaly, egy túrázás pihenője közben készítettem egy kompakt géppel.
Üdv a Látszótéren! Erős kezdés. Nincs mellébeszélés. Nincs szépítés, ez vagyok, itt vagyok, tessék. Ez fontos, ez erő, erre jó törekedni minden esetben. Ez egy kettős portré, és egy viszonyrendszer is kialakul, egy sorrend. A főszereplő te vagy, és aki még a képen van, ő láthatóan nem is fordul ide, más érdekli, másra figyel, háttérben is van. Nincs ezzel baj, csak fontos tudni, hogy a szereplők elhelyezése, elhelyezkedése alapvetően határozza meg azt, hogy a néző milyen fontossági sorrendben halad a képen. Így, hogy a másik szereplő nincs kontaktusban velünk, ez a helyzet várakozással teli, hordoz feszültséget. Az arc, a mimika is ezt erősíti nálad, fürkésző, nem vidám tekintetet látunk, aminek picit ellentmond a szalmakalap formája és az, ahogy a fejeden hordod, mert az meg vidám. Jó ez így, már ha ezt akartad elmesélni. (hegyi)
értékelés:
A Látszótér Alapítványt
banki átutalással
MagNet Bank
16200120-18524112
vagy PayPalon keresztül
Hozzászólások
Török József
2024. 06. 21. - 23:06
"Nagyon kúl ez az AI-muzsika...döbbenet. Mondhatnám, ijesztő." "-Menj el Madeirára, és a…
Török József
2024. 06. 21. - 22:37
"-Jóska tényleg meghatott a hangja alapján. -Meg, hát." "-Kétélű fegyver, hogy a hidat akkor…
Hamar Ramóna
2024. 06. 19. - 07:31
Kedves Ingrid! Részemről az öröm! ;)
Alexovics Ingrid
2024. 06. 18. - 22:27
Kedves Ramóna, örömmel használnám ezt a nagyszerű képet a holnapi rádióműsorom borítóképeként.…
Aureliano
2024. 06. 17. - 23:08
Boch: -jajj, igen, a szél. az durva, amikor levágod. én egyszer csináltam ilyet, de úgy néztem ki…